2 16 ' 
dighet som undfallit uppmärksambeten. Det vissa 
ixr eraedlertid, att, oaktadt ett stort öfverskott 
af zinkcblorid, fällningen likväl innehåller ka- 
liumsalt, och att härvid, liksom i det först er- 
hållna saltet, cvan i kaliumsaltet är i af cvan 
i zinksaltet, och öfverensstämmer det funna re- 
sultatet, i den sista analysen, ganska nära med 
formeln (2KCy+Fe-Gy-H3H)+3('2Zn-Gy+Fe-Gr+3Ö) 
såsom af det bredvid ställda, räknade förhållan- 
det synes, helst afvikelsen i vattenbalt lätt kan 
förklaras deraf, att saltet fatiscerat något, och öf- 
verskottet af jern samt brist i zinkbalt, lätt 
korrigera hvarandra, genom den omständighe- 
ten, att sista spåret af zinkoxid med svårighet 
skiljes från jernoxiden af ammoniak. — Innan 
jag leranar zinksaltet, skall jag nämna några ord 
om zinkoxidens skiljande från jernoxid. Då man 
till en lösning af de båda oxidernas salter, sät- 
ter ammoniak i stort öfverskott, stannar visser- 
ligen största delen af zinkoxiden upplöst i ara- 
inoniaken, men jernoxiden håller ändå en liten 
portion zinkoxid qvar. I ett särskilt anställt för- 
sök, der den väl tvättade jernoxiden ånyo upp- 
löstes i saltsyra och fälldes med ammoniak i 
öfverskott, erhölls 2 proc. af jernoxidens vigt 
zinkoxid. Det är af denna orsak, som den i de 
nyssnämda analyserna erhållna jernoxiden alltid 
hlifvit ånyo upplöst i saltsyra, och fälld med 
ammoniak, ehuruväl det vill synas som om all 
zinkoxiden ändå icke blifvit afskild. Hvad angår 
zinkoxids skiljande från jernoxidul, så låter det- 
ta ännu mindre verkställa sig, sä väl med am- 
moniak som med kali. I ett försök der de båda 
svafvelmctallerna blifvit lösla i saltsyra, och lös- 
ningen fälldes med kaustikt kali i stort öfver- 
skott, i tanke att utdraga zinkoxiden, erhölls 
