utspädning, så medför denna extractionsmetod 
stora svårigheter. Blandas den sura lösningen 
med kaustikt kali i stort öfverskott, så fås väl 
telluroxid upplöst i kalit, men den vismutoxifd, 
som dervid fälles, qvarliåller i förening mycket 
telluroxid, som, genom ny behandling med kali, 
väl kan förminskas, men icke fullkomligt utdragas. 
En enklare utväg att åtskilja dessa metaller, 
erhålles genom tellurens egenskap, att med kali- 
um och natrium bilda en löslig förening. Man i 
erhåller den, då torrt kolsyradt alkali blandas 
ganska noga med fint pul veriserad tellurvismut, 
utröres sedan med bomolja till en styf deg, hvil- 
ken inlägges i en postlinsdegel, som kan betäc- 
kas med ett lock. Degeln upphettas emellan glö- 
dande kol, i början, så länge oljan icke är för- 
vandlad till kol, ganska lindrigt, men sedan man 
ser, att ingen gas mer brinner kring kanten af 
locket, upphettas degeln för en stund till full 
livitglödgning, h varefter den lemnas att svalna, é 
Man har nu en porös massa af mörkbrun färg, j 
som hastigt stötes till pulver i en torr mortel, 1 
och inlägges derpå i ett torrt filtrum, der den öf- J 
vergjutes med kokande vatten, och till hvilket np- f 
pliceras ensådan tvättflaska, som jag beskrifviti Lär- ■] 
boken i Kemin (Tyska Edition. Del. IV p. 819 och i 
1080) och hvars ändamål är att införa tvättvattnet ' 
rent ofvanpå lösningen, som derigenom hindras att 
komma i beröring med luften. Vattnet i denna fla- 
ska bör vara kokadt och i täppt flaska afsvaladt. 
Genom denna tillställning kan lellurkalium ut- 
tvättas, utan att någon betydlig del deraf genom ; 
luftens åtkomst sönderdelas. En skönt mörkröd 
lösning går igenom , hvilken öfverallt, der den rå- 
kas af luften, blir silfverglänsande af tellur, som |i 
afskiljes då kalium på luftens bekostnad syrsattes k 
