22g 
till kali. Så snart det genomgående är färglöst, 
är massan på filtrum uttvättad. Den består nu 
af kol och metallisk vismut. Den innehåller så 
litet tellurium q var, att den, genom ny behand- 
ling, på lika sätt ger intet; och om den upplöses 
i kungsvatten och förvandlas till ren, salpeter- 
syrefri chlor vismut, samt sedan behandlas med 
svafvelsyrlighet, på sätt nedanför skall anföras, så 
får man ett ringa spår tellur, som ej motsvarar 
kostnaden af metallens upplösning, och möjligen 
kan härröra från det genom luftens åtkomst un- 
der påstående tvättning utfällda. 
Den erhållna mörkröda upplösningen innehål- 
ler tellurkalium mer eller mindre smittadt af svaf- 
velkalium och selenkalium, samt tillika små qvan- 
titeter tellurguld, tellurkoppar , tellurmangan och 
tellurjern. Lemnas lösningen åt sig sjelf, så be- 
täckes den pä ytan med en hinna af tellur, och små- 
ningom grumlas den ända ned, men detta går ganska 
långsamt. Drifver man med en blåsbälg atmos- 
ferisk luft derigenom, så oxideras massan ganska 
snart. Kalium förvandlas till kali, och tellureii 
faller i metallform. Man kan säga att telluren utfäl- 
les af syret. Iakttager man lösningens förhållande 
mot slutet af dess fällning, så ser man den antaga en 
grön färg, afhälles då det klara, så afsättes om 
en stund ganska litet tellur och vätskan blir gul, samt 
fälles ej mer. Denna gröna färg härrörer deraf, 
att tellur, som i ringa mängd håller på att falla 
ur en upplösning, ger deråt en blå, genomskin- 
lig färg, som med tellurens fallande försvinner, 
hvilket blå med vätskans egen gula färg ger 
grönt. Derföre, om man försöker att sila den grö- 
na vätskan, så går den gul igenom, och tellu- 
ren stannar på silpapperet. Stundom händer att 
den återstående vätskan är smutsigt blekröd och 
