235 
ioras ingen clilortellur , som vid denna tempera- 
tur icke är flygtig. 
Det är vidare nödigt att massan är tillräck- 
ligt sur. Är syran i lösningen så nära mättad, 
att telluroxid fälles, då det svafvelsyrliga sal- 
tets upplösning tillblandas, så blir det fällda 
odekomponeradt. Ju mera vätskan är koncentre- 
rad, ju snarare och fullständigare sker fällningen. 
Pervid händer vanligen att den blandade, ännu 
kalla vätskan, i första ögonblicket ännu behåller 
sig klar och färglös, derefter blir den brunaktig, 
genomskinande, och kort derpå fullt oklar, och 
tellur faller. Om vätskan deremot är varm när 
saltupplösningen tillsättes, så börjar fällningen med 
att vätskan blir vackert blå i genomseende, men 
grå och oklar i återkastadt ljus. Orsaken till den 
olika färgen vid dessa båda tillfällen är mig ej 
med säkerhet bekant. Den bruna färgen skulle 
kunna härröra från en lägre oxidationsgrad, som 
ett ögonblick bildas och genast fullt reduceras, 
ehuru, såsom vi längre ned skola se, en sådan 
ännu icke kunnat för sig framställas, och den 
blå härrör troligen af metallens egen genomskin- 
lighet i tillståndet af ytterligt fin fördelning. 
Då en upplösning af tellur innehåller andra 
metaller, för sig sjelfva icke fällbara medelst svaf- 
velsyrlighet, så blifva dessa till större delen out- 
fällda, men något deraf följer dock den reduce- 
rade telluren, emedan metallerna hafva en stor 
frändskap till telluren, hvarmed de bilda tellur- 
baser, och tellurens öfvervägande myckenhet i 
fällningsögonblicket bidrager att skilja en liten 
portion af dessa metaller ifrån syret. Silfver och 
guld utfälla sig fullkomligt med telluren, af vis- 
mnt faller ej obetydlig qvantitet, äfvenså afkop-- 
