245 
raturer, visade aldrig ringaste tecken till någon 
förändring i utseendet, som kiuide häntyda på 
bildning af en oxidal. En kemisk förening af 
telluroxid och natron blandad med teliur och 
lindrigt upphettad, förenade sig icke med tellu- 
ren, och fanns icke innehålla någon annan oxida- 
tionsgrad efter försöket, än den förut innehöll. 
Häraf följer således att, om en oxid af Te+0 
gifves, så bildas den icke under vanliga omstän- 
digheter, och den är, äfven som sättet till dess 
bildning, ännu okänd. 
2. Den länge kända tellar oxiden saknar 
till det mesta egenskaper af en basis och har 
deremot utmärkta karakterer af en syra. Jag an- 
ser der före rättast att kalla den Tellursjrlighet ^ 
om också detta namn och telluroxid i öfrigt må 
anses lika betydande. Tellursyrlighelen har i hög 
grad den egenskapen att visa sig i olika isomeri- 
ska modifikationer, alldeles såsom tennets oxid. 
Jag har i en föregående Afhandling sökt 
gifva grunder för en benämning af olika isome- 
riska modifikationer *) medelst tillägget af ordet 
para framför den enas namn. Jag skall här af- 
vika derifrån i så måtto, att jag kallar den ena 
modifikation öe) och den andra modifikation h). 
Då tellurmetall lindrigt digereras med ren 
salpetersyra af 1^2 5 e. v., så upplöses den under 
utveckling af qväfoxidgas. Är metallen pulverise- 
rad, och lösningen således går fort, så ser man 
tellursyrlighet afskiljas i hvita, ostlika kåfvor. 
Åfbälles det upplösta då i vatten, så fälles tellur- 
syrlighet i form af en hvit, voluminös massa. 
Lemnar man åter lösningen åt sig sjelf, så afsät- 
ter sig efter en viss tid tellursyrligheten i form 
) K. Vet. Acad, Handl. i83o, p. 70. 
