2^6 
af en hvit, kristalliserad skoipa. Delia i j] träffar 
ganska hastigt om blandningen upphettas, lång- 
sammare i luftens vanliga lemperatnr; det sker 
snarare med en koncentrerad lösning än med en 
svagare. Det sura liqvidum håller sedan ganska 
litet tellursyrlighet upplöst, och fäiles icke då det 
blandas med vatten. Den i kristaller afsatta tel- 
lursj^rligheten kallar jag modifikationen r/j och den 
som fälles med vatten modifikationen b). 
Modifikationen a) afsätter sig i en skorpa, 
der kristallerna icke få någon bestämd och redig 
form. Då någon gäng så stora kristaller er- 
hållits, att en form under förstoringsglas kunnat 
urskiljas, har den synts vara oktaedrisk. Den 
innehåUer i detta tillstånd h varken vatten eller 
salpetersyra , annorlunda än såsom mekaniskt in- 
nestängda. Den är färglös och blir vid full in- 
torkning mjölkhvit. Då den fås gul, och detta 
icke härrör af främmande metalloxidei-, har lös- 
ningen innehållit något organiskt ämne, med hvil- 
ka den lika begärligt fäller sig, som tennets oxi- 
der. Då detta är fallet, blir den vid upphettning 
mörk till färgen och hvitnar sedan. I kärl der 
luften utestänges behåller den sin mörka färg, som 
härrör af det organiska ämnets reducerande åver- 
kan. Upjihcttas telhnsyrligheten starkt, så blir 
den, likt flera metalloxider, fäigad och antar först 
en gniaktig, sedan en djupt gnlfäig, och smälter 
dcreftcr vid begynnande glödgning till clt genom- 
skinligt, mörkgult liqvidnm, h vilket i öj^pcn luft rö- 
ker lindrigt af tellursyrlighet, som lorlhger. Un- 
der afsvalning kristalliserar den, och upphettar 
sig derunder åter till börjande glödgning. Den 
är efter afsvalning en snöhvit , starkt kristalliserad 
massa, som lätt släpper dcgeln. Smältes den i 
en letort i ett sandkapell och får afsvala med 
