252 
Tellursyran gaf först välten och blef gul. Den 
förvandlade sig derefter till ett hvitt pulver, som är 
teliursyrligliet, h varvid hettan slutligen öktes så att 
denna smälte. Genom förlagets alledningsrör bort- 
gick syrgas, och under detta kunde en glimmande 
sticka antändas, då den hölls intill rörets öppning. 
Hela apparaten hade under försöket förlorat i vigt 
7.0 d. genom bortgången syrgas af 100. d. kristalli- 
serad tellursyra. Den lilla retorten med syran hade 
förlorat 3o.5 d. och förlaget vunnit 23.5 d. vat- 
ten. Detta blef sig i flera försök likt, med oan- 
märkningsvärda afvikningar. 100 d. tellursyra i 
kristaller hade således gifvit 6g.5 d. teliursyrlig- 
liet, 7 d. syre och 23.5 d. vatten. Men 6g. 5 d. 
syrlighet innehålla i3.88 d. syre, hvaraf 7 med 
en ringa afvikelse är hälften, och 23.5 d. vatten 
innehålla 20.89 ^' syre, h vilket är lika med tel- 
lursyrans halt deraf. Häraf följer således att tel- 
luren i tellursyran upptager i~ gång så mycket 
syre som i syrligheten , alldeles såsom svafvel och 
selen, att tellursyran måste bestå af en atom tel- 
lur och 3 atomer syre Te, och att den kristal- 
liserade sjaan är TeH^ 
Den kristalliserade tellursyran har följande 
egenskaper. Den anskjuter först utur en tem- 
ligt koncentrerad lösning och ger, under frivillig 
afdunslning, stö« re prismatiska kristaller, bildande 
platt-tryckta, sexsidiga prismer med en 4-^^idig, gan- 
ska trubbig tillspetsning. Kristallerna samman- 
växa ofta korss vis, och lägga sig ibland långscfter 
tillsamman, sä att de blifva strimmiga på läng- 
den. Ur en i värme koncentrerad lösning, äfven 
som ur en lösning, som håller öfverskott på svaf- 
velsyra, anskjuter den i redigare, men ganska lå- 
ga, 8-sidiga prismer. Den smakar icke surt, utan 
endast metalliskt, nästan likt salpetersyradt silf- 
