253 
ver, och rodnar lackmuspapper , hviiket dock i 
en utspädd upplösning sker temligen svagt. Den 
löses långsamt i vatten, men det oaktadt i tem- 
ligt bet3^dlig qvantitet. En vid 4-19°^ mättad 
lösning lemnar efter intorkning o. 38. I kokhett vat- 
ten löses den i nästan alla förhållanden. Afdun- 
stas lösningen i vattenbad, så kan man få en sy- 
rupstjock lösning, som afsvalad stelnar och fyller 
sig med kristaller. Afdunstas den i vattenbad 
fullt till torrhet, sä återstår syran i form af en 
mjölkhvit, icke kristallinisk massa. När den se- 
dan öfvergjutes med vatten, så begynner den med 
att sönderfalla deri till hälft genomskinliga kåf- 
vor, som långsamt upplösas, om det icke under- 
stödes af uppvärmning. Vattenfri alkohol upplö- 
ser icke tellursyra; men af vattenhaltig upplöses 
den ju mer, ju vattenhaltigate den är; i alla fall 
är lösningsförmågan ringa, så att tellursyran kan 
ur dess koncentrerade lösning i vatten till större 
delen utfällas af alkohol af 0.833. Lösningen i 
alkohol sönderdelas icke i kokning och syran åter- 
fås oförändrad efter afdunstning. 
Tellursyrans frändskap till dess kemiskt bund- 
na vatten är så stor, att den vid +100° icke för- 
lorar något deraf. Omkring 160^ förloras en del 
af detta vatten, och om den qvarlemnas till dess 
den icke mer förlorar, så utgör vigtsförlusten 
1 5.6 p. c, h vilket svarar emot 2 atomer vatten. Det 
återstående är således vattenhaltig tellursyra TeH. 
Kristallerna förlora dervid icke sin form , men fär- 
gen drager i värme åt gult, samt blir åter fullt 
hvit under afsvalning. Syran är nu skenbart olös- 
lig i kallt vatten och fordrar pulverisering och en 
stunds fortsatt kokning för att åter upplösas i vat- 
ten. Genom fortsatt åverkan upplöses den slutligen 
afven vid luftens vanliga temperatur. 
