2 
dra syror fullkomligt. Det är endast vid en viss 
temperatur, i hvilken den öfvergår till sin gula 
olösliga modifikation, som den visar någon kraft- 
full frändskap. Till och med ättiksyran sön- 
derdelar dess salter med alkalisk ])asis, om den 
i upplösningen tillsättes i öfverskott. Utan vär- 
mets tillhjelp kan ej tellursyran mättas till neutralt 
salt med en kolsyrad saltbasis. Tellursyrade sal- 
ter smaka metalliskt, de hafva ingen af syran be- 
roende färg, de med alkalisk basis äro lösliga i 
vatten och hafva, med få undantag, benägenhet 
att genom afdunstning förvandlas till genomskin- 
liga, gummilika massor, som få sprickor och som 
i värme mista vatten samt blifva hvita och ogenom- 
skinliga. De upplösas sedan ganska långsamt i 
kallt vatten. Med de alkaliska jordarterna äro 
teliursyrans föreningar så svårlösta, att de kunna 
I utfällas; men de äro dock icke olösliga , utan upp- 
tagas i ringa mängd af vatten , de neutrala minst , 
de med öfverskott på syra mera. De egentliga 
jordarternas och metalloxidernas tellursyrade sal- 
ter äro i allmänhet nästan olösliga, dock vet jag 
intet, som icke under tvättning iemnar spår der- 
af ät tvättvattnet. 1 allmänhet ^ härrörer det af 
deras egenskap att af vatten sönderdelas i förenin- 
gar, rikare på basis, h varvid vattnet bemäktigar sig 
en förening rikare på syra. Flera af dessa salter 
qvarhålla kemiskt bundet vatten i temperaturer, 
af hvilka det ovilkorligt utjagas ur starkare sy- 
rors salter. 
De egenskaper, på hvilka dessa salters tellur- 
halt igenkännes, eller som tillhöra dem genom tel- 
lurens närvaro, äro, på våta vägen, att, upplöste 
i stark saltsyra och blandade med ett svafvelsyr- 
ligt salt samt uppvärmde, fälla metallisk tellur, 
under det vätskan deraf svartnar, och på torra 
