200 
vägen, all, vid reduktion med kol och eldfast al- 
kali, gifva en massa, som färgar vatten vinrödt. 
Likväl Ivckas icke detta föi hållande med vissa tel- 
lursyrade salter t. ex. af silfver , zink , jern o. n. f» 
Man igenkänner tellurens närvaro deri, då de för 
sig sjelfva reduceras på kol för blåsrör till tellur- 
metaller, hvilket går ganska lätt och stundom med 
svag detonation. Den smälta tellurmetallen, se- 
dan rostad i öppet glasrör, ger ett hvitt sublimat 
af tellursyrlighet, igenkänligt af sina egenskaper '^'). 
De tellursyrade salterna detonera på glödande kol; 
men svagt och ofta omärkligt. De skiljas ifrån 
tellursyrliga salter deri, att de upplösas af saltsy- 
ra utan att färga syran gul, att denna lösning 
kan utspädas utan att fällas och att den i värme 
utvecklar chlor och blir gul, h varefter den fälles 
af tillslaget vatten med hvit färg, om ej öfver- 
skottet af salts^^ra varit allt för stort. De med 
alkalisk basis fällas icke af galläple-infusion. 
Tellursyran ger föreningar i ett stort antal 
niättningsgrader , basiska, neutrala och sura af tven- 
ne grader. Basen ökes i de basiska, såsom hos 
svafvelyrade salter, till och 3 gånger , och sy- 
ran i de sura till :3 och 4 gånger den qvantitet 
som innehålles i den neutiaia föreningen. De 
neutrala tellursyrade salterna med alkalisk basis 
smaka kaustikt alkaliskt, äfven de tvåfaldt tellursy- 
de smaka och reagera ännu alkaliskt. Så väl i 
denna omständighet, som i antalet och slaget af 
föreningsgrader liknar telluisyran boisyian ^•■'). 
Slutligen bör jag ock tillägga att salter af moditlka- 
Jeniför: Om Blusrörets användande, pag. iio. 
) Del har alliiiänligen antagits att borax är borsyrans 
neutrala förening. Jag har likväl funnit att den i kok- 
ning utjagar kolsvra från kolsyradt natron, och att ett 
