i6i 
lionen a) äfven giiVas och utmärka sig genom sin 
olöslighet i vatten och utspädda sji or eller alkalier. 
Tellursjradt kali. Då man mättar pul verise- 
rad tellursyra, eller en koncentrerad lösning der- 
af, med alkali, som i öfverskott tillsättes, det må 
vara kaustikt eller kolsjradt, så uppkommer ett 
mjukt, klibbigt koagulum,. som smälter i lindrig 
värme. Detta är den neutrala föreningen, hvil- 
ken, likasom det är vanligt med metallsyrade sal- 
ter, är svårlöst i en vätska som innehåller öfver- 
skott af alkali. Nyttjar man härtill kaustikt och 
icke allt för mycket utspädt kali och upplöser i 
värme det klibbiga, mjölkhvita saltet, och låter 
det sedan långsamt afsvalna till en temperatur 
under o^, så anskjuter det neutrala saltet så full- 
komligt derur , att modervätskan knappt grumlas 
mer at alkohol. Saltet bildar grupper af små sam- 
manväxta prismer, som under mikroskopet visa 
sig tresidiga, snedt afskurna för ändan med en 
triangulär facett. Detta salt är olösligt i alkohol 
och kan således tvättas från moderlulen med al- 
kohol. Derföre om det använda alkalit icke är 
nog koncentretadt, för att bringa saltet till kri- 
staUisation , kan man utfälla det med alkohol. Om 
icke allt för mycket i sender tillsättes, så kan sal- 
tet utfällas i oljaktiga droppar, som samlas på 
bottnen och anskjuta der i en gy ttring af pris- 
matiska kristaller. Med mera alkohol får man 
saltet i korniga kristaller. Detta inträffar också 
stundom vid afkylning af en alkalisk lösning 
Saltet upplöses lätt i vatten, afdunstas denna lös- 
tiing i lindrig värme, så får man en genomskin- 
lig, sprucken, gumrailik massa, som åter lätt lö- 
ki istallisei ande salt af ]\aB kan erhållas. Det smakar 
kaustikt alkaliskt. Jag skall laagre fram beskrifva cleL 
