va efter afdunstning klara guiiirailika massor, som, 
fullt intorkade, i värme blifva mjölkhvita och 
lossna från glaset. Q vadritelluratet bildar efter 
intorkning vid +ioo^, likasom de föregående qva- 
dritelluraterna , ett hvitt, i vatten olösligt pulver, 
som är fyrfaldt tellursjradt lithion i annan mo- 
difikation. Det mister vid starkare upphettning 
sitt kemiskt bundna vatten och blir gult. 
Tellursjrad ammoniak. Om ammoniak slås 
på pul veriserad tellursyra, så får man samma 
livita, klibbiga magma, som med de föregående 
alkalierna. Upplöses denna medelst kokning i li- 
qvid kaustik ammoniak, som sedan lemnas att 
svalna, så grumlas den tvertigenom sin hela mas- 
sa och afsätter det neutrala saltet i hvita käfvor 
och korn , som dock ej se kristalliniska ut. Lös- 
ningen blir efter hand klar. Den innehåller än- 
nu mycken tellursyrad ammoniak upplöst, som 
till större delen utfälles då salmiak tillsättes. Vät- 
skan behöfver dervid icke mättas med salmiak, 
emedan sedan en viss qvantitet deraf tillkommit 
ökes icke fällningen af mera. Salmiakeu utfäller 
saltet likväl icke fullkomligt, och tillblandning af 
alkohol gör en ny fällning. Tages denna på fil- 
trum och tvättas med alkohol, så kan man bort- 
taga den . inblandade salmiaken och få saltet rent 5 
men dervid inträffar att alkoholen begynner åter 
lösa litet af saltet, sedan det mesta af salmiaken 
är bortförd, hvarigenom den grumlas då den kom- 
mer i den förut genomgångna spirituösa vätskan. 
Man får efter torkning ett hvitt, nästan jordlikt 
salt, som långsamt men fullkomligt upplöses i kallt 
vatten och hastigt upptages af kokhett. 
Man kan erhålla saltet i en kornigt kristalli- 
serad skorpa, om en lösning af neutralt tellursy- 
radt kali upphettas till kokning och salmiak samt 
