salt, som fälles ined hvit eller gulaklig färg efter 
olika öfverskott pä basis, ocli af mera vatten sön- 
derdelas äfven det basiska saltet. Bromidens lös- 
ning i vatten, afdunstad öfver svafvelsyra, anskju- 
ter, efter koncentrering till syrups stadga, i skönt 
mörkröda, rubinröda, rhombiska taflor, som, om 
de efter lösningens intorkning qvarhällas, släppa 
sitt kristallvatten och blifva gula, jordformiga. Den 
vattenhaltiga, kristalliserade bromiden deliqvesce- 
rar med en alldeles ovanlig hastighet i luften. 
Bromidens förhållande till vatten är i det 
fallet intressant, att vätskans färg utmärker när 
den innehåller upplöst odekomponerad bromid, i 
hvilket fall den är gul, eller en lösning af vat- 
tenhaltig tellursyrlighet i brom vätesyra , i hvilket 
fall den är färglös. Får denna vätska åter kon- 
centrera sig genom afdunstning, så ser man den 
småningom gulna kring kanterna och slutligen 
återstår ett lag af deliqvescerad bromid. Afdun- 
stas den i vattenbad, så bortgår med de sista por- 
tionerna vatten bromvätesyra, och på glaset åter- 
står ett brandgult, genomskinligt, fernisslikt öfver- 
drag, som icke deliqvescerar i luften, och som äfven 
af den minsta qvantitet tillsatt vatten blir mjölk- 
hvitt. Det är således en basisk bromid analog med 
den på motsvarande sätt bildade basiska chloriden. 
Den ur en lösning i kokkett vatten under af- 
svalning afsatta basiska bromiden behåller mycket 
envisare sin bromhalt än chloriden. Den är kor- 
nig, pöser icke i smältning såsom den basiska 
chloriden, och ger i destillation mycket bromid; 
ännu efter några minuters glödgning qvarhåller 
den brom samt blir under afsvalning gul och kri- 
stallinisk, och först sedan den ganska länge hål- 
lits i glödande fluss, blir den efter stelnandet 
mjölkhvit, såsom ren tellursyrlighet. 
