3or 
i nya omgångar kokas mecl vatten. Den mörk- 
bruna iodidlösningen grumlas icke af utspädning 
med vatten; under afdunstning i värme afger den 
iod och iodvätesyra utan att annorlunda grumlas 
än genom afsättning af iod på vätskans yta, och 
slutligen återstår iodid i en grå , metallglänsande, 
mer eller mindre tydligt anskjuten massa. Den 
är löslig, men med partiel sönderdelning, äfven 
af vattenfri alkohol. 
Basisk telluriodid erhålles på sätt nyss är 
anfördt då finrifven iodid öfvergjutes och digere- 
ras med kokande vatten. (oo d. lelluriodid lem- 
nade på detta sätt 36.5 d. af ett blekt gråbrunt pul- 
ver, som var ganska tungt. | af ioden i förenin- 
gen förvandlades i iodvätesyra för att upplösa un- 
gefär af iodiden odekomponerad. Det erhåll- 
na basiska saltet synes icke vidare sönderdelas af 
vatten. Upphettadt i destillationskärl smälter det 
ytterst trögt, ger spår af fuktighet , derefter kom- 
mer iod med ganska litet tellur och slutligen, vid 
hvitglödgning sublimeras metallisk tellur i drop- 
par, till bevis att iodiden äfven i denna förening 
sönderdelas af en högre temperatur. 
Om iodvätesyra mättas med så mycket tel- 
luriodid den kan upplösa och afdunstas i lufttomt 
rum öfver svafvelsyra och släckt kalk, så erhål- 
ler man mot slutet långa, efter utseende rätvink- 
liga, fyrsidiga, skönt metallglänsande prismer; 
dessa synas vara en förening af iodvätesyra med 
telluriodid. Då de inlades i ett glasrör, som 
korkados och för en stund hölls i handen, smäl- 
te de till en mörkbiun vätska, som efter afkyl- 
ning stelnade. Om deiemot kristallerna upphet- 
tades pa ett öppet glas till +5o^ eller 60° och 
lemnades en stund, så smälte de icke, men rök- 
te med en brun rök, af iodvätesyra som af luf- 
ten sönderdelades, och lemnade slutligen ett glans- 
