3oi 
4 
Basisk tellurjluorid synes kunna existera i 
flera förhållanden; ty utom den mjölkbvita, kor- 
niga anskjutning, h varur fluoriden var sublimerad , 
befanns den glödgade återstoden, som under för- 
söket smält och uijder afsvahiing anskjiitit till en 
krislallinisk, kornig massa, ännu innehålla tellur- 
fluorid och gaf fluorvätesyra både åt vatten, 
hvaimed den koktes, samt då den behandlades 
med koncentrerad svafvelsjna. 
Tellurfluoriden förenas med alkaliska fluor u- 
rer \å\\ dubbel sal ter. Jag har endast försökt det- 
ta med fluornatrium. Det bildar ett oredigt an- 
skjutet salt, som sönderdelas af kallt vatten , men 
som kan upplösas af ganska litet kokhett vatten. 
Tellurfluorur har jag icke kunnat frambrin- 
ga i glaskärl, emedan fluoriden förr sönderdelai* 
glaset än den förenar sig med mera telkir, åt- 
minstone sådan fluoriden erhålles på våta vägen. 
I platinakärl har jag icke försökt att frambringa 
den för att ej med tellurmetallen förderfva pla- 
tina degel n. 
Syresalter, 
Öfver dessa har jag anställt proportionsvis få 
försök; ändamålet har varit, icke så mycket att 
lära känna dessa salters enskilta förhållanden, 
titan hufvudsakligt att bestämma huruvida förenin- 
gar gifvcis, som bestämdt kunna betraktas såsom 
sahe! i livilka tellursyrligheten är att anse så- 
som basis. Detta hafva försöken bekräftat. Der- 
emot saknar tellursyran denna egenskap alldeles, 
hvarigenom den skiljer sig från vanadin-, molyb- 
den- och wolfram-syrorna. Vi kunna utan olägen- 
het kalla de salter,hvari tellursyrligheten är basis, 
telluroxidsaller, så länge ingen lägre oxid af tel- 
luren än syrliglieten är känd. Jag skulle dock 
