3o5 
icke beljena mig af denna benämning om den icke 
länge varit antagen, helst de som före mig un- 
dersökt tellurens förhållanden endast anmärkte dess 
oxids basiska egenskaper. 
Telliiroxidsalterna med minei alsyror fällas af 
vatten och syran kan derur med varmt vatten 
uttvätlas. De med växtsj^ror äro dock i vatten 
lösliga utan sönderdelning. Deras förnämsta re- 
aktion är att gifva metallisk telkir då de blandas 
med saltsyra och ett svafvelsyrligt salt tillsättes. 
Svafvelsjrad telluroxid. Då pul veriserad 
tellur öfvergjutes med så mycket koncentrerad 
svafvelsyra att massan blir en tunn välling och 
sedan lindrigt upphettas, så blir sj^ran skönt pur- 
purfärgad. Delta fenomen som upptäckes af 
Magnus, synes härröra af en upplösning af me- 
tallisk tellur; och färgen är densamma på lös- 
ningar af alkaliska teilurmetaller , d. ä. på icke 
oxiderade tellurföreningar , hvadan således den 
meningen, att den purpurröda lösningen skulle här- 
röra från ett oxidulsalt, så mycket mer tyckes sak- 
na grund, som en sådan oxidationsgrad synes all- 
deles icke finnas hos telluren. Syrans purpurfärg 
fortfar så länge någon portion af liqvidum återstår, 
under det att den ännu oupplösta delen af me- 
tallen syrsätter sig pä syrans bekostnad och ut- 
vecklar svafvelsyi lighetsgas. Först då syran är 
sönderdelad och det hela förvandladt till en hvit 
massa, upphöra alla spår till purpurfärg. Upp- 
hettas det hvita återstående saltet vid en ganska 
lindrig hetta, jemt tillräcklig att bortjaga den öf- 
verskjutande syran, så återstår en hvit, jordformig 
massa, utan tecken till kristallisation. På tungan 
kännes den torr men efter en stund uppkommer me- 
tallsmak. Upphettad i retort smälter den, kom- 
K. V. A. IlandL i833. 20 
