3o6 
mer i kokning, ger valtenfii svafvelsyra och nu 
lättsmält, gul massa stannar i letorten, h vilken 
efter afsvaJning är genomskinlig och färglös som 
glas. Det är ännu ett basiskt salt, som har sin 
genomskinlighet af svafvelsyra ns närvaro. Om- 
smält i öppen degel bortgår denna lättare och se- 
dan blir oxiden i stelninj? kristallinisk och oge- 
nomskinlig. Den svafvelsjrade telluroxiden är lös- 
1ig i varm salpetersyra eller saltsyra, och den mät- 
tade lösningen anskjuter under afsvalning i korn. 
Af vatten sönderdelas det, syran utdrages med 
högst obetydlig tellurhaltoch tellursyj lighet återstår. 
Jag har försökt alt öfvergjuta i at. vigt pulveri- 
serad tellur med i at. vigt vattenhaltig svafvel- 
syra och koncentrerad salpetersyra. Telluren upp- 
löstes då fullkomligt, men om en stund afsalles en 
betydlig portion tellursyrlighet i den af salpeter- 
syran vanligen frambragta modifikation, och slut- 
ligen , då deii afhällda vätskan afdunstades till sal- 
petersyrans förjagande, och svafvelsyran sedan för- 
sigtigt afröktes, så återstod det svafvelsyrade saltet 
i peilemorglänsande fjäll. 
Salpeter sy rad tellur oxid existerar endast i 
upplösning. Syran försätter lellursyrlighelen in- 
nom kort i modifikation a) och föreningen med 
salpetersyran upphäfves fullkomligt. 
Oxalsjrad tellur oxid. Växtsyrorna upplösa 
icke märkbart tellursj-rlighet af modifikation <-/); 
men de lösa lätt den afZ?). Det oxalsyrade sal- 
tet anskjuter i korn, sammansatte af koncentriska 
radier. Det löses åter lätt i vatten. 
Ättiksyrad telluroxid synes icke kunna exi- 
stera. Ättiksyra koncentrerad eller utspädd lem- 
nar alldeles olöst telknsyrlighet i modifikation b) 
den afdunslar derifråii fullkomligt och svafvelsy- 
ra utjagar ur den torkade massan intet spår till 
lukt af ättiksyra. 
