3ii 
livila färgen slutas med en vinkelrät gräns, och 
sträcker sig på de mellersta och Lakre pennor- 
na till ? af deras längd. Hela fogeln är finare, 
nättare bildad, och näbbet smalare än på de fle- 
sta öfriga arterna. — ^072(7« är olivegrön i stället 
för svartblå, äfven på strupen, med mindre gult 
i pannan och blåaktig glans i nacken. Vingpen- 
norna äro utöfver midten bredt hvitkantade, och 
det hvita på näbben mindre än på hanen. 
Den finnes uti Brasilien mera sällsynt, och 
skall enligt H:r Holm, som derifrån hemfört den, 
äfven till läte och lefnadssätt skilja sig från fö- 
regående. Troligtvis är den allmännare uti Guy- 
ana hvarifrån Brisson fått densamma. Det är den 
föregående arten som uti våra samlingar allmän- 
nast förekomma under namnet E, chlorotica, 
men Brissons citerade beskrifning, h varefter Lin- 
né bildat sin Tana^ra chL tillhörer uppenbarli- 
gen den sednare *), hvarföre namnet chlorotica 
måste bibehållas för denna. De öfrige författare 
som omnämt en dylik fogel hafva ej beskrifvit 
den så noga att man kan sluta till hvilkendera 
de sett. Den gemensamma Synonymien blir så- 
ledes följande: 
Varieté da Tang. teité Buff. Hist. Nat. des 
Ois. utan beskrifning, men citation af Brisson och 
af Buff. pl. enl. i i4 fig. i, som torde föreställa 
E. xanthogaster? — E, violacea var, A. Lath. Syn. 
3. p. 240 — och Index Orn. i pag. 43o, med an- 
märkningen "in qvibusdam vertex totus luteus". — 
Euphone chlorotique Desmärest. Tang. 24. 25 — 
*) Denna beskrifning^ som i likhet med alla Brissons 
är mästerlig, och vida tillförlitligare än alla hans 
efterföljares, nämner uttryckligen: "rostrum basi gri- 
seum," samt att vingpennorna äro till | hvita. 
