la endast mot ståihäll sönderslå sis:, vid hvilket 
tillfälle de ofta intrycka sig temligen djupt i 
stålet. Sedan sammanhanget en gång är brutet 
äro de mindre svåra att rifva till finare pulver. 
Deras egentliga vigt är ic).25. — Då dessa korn 
på ett platinalöf upphettas i lågan af en sprit- 
lampa, sä ser man stundom att lågan för ett 
ögonblick blir lysande, såsom då osmiumoxid träf- 
fas deraf, det upphör snart och kan ej förnyas. 
2) En annan del liknar mera de omtalade 
kornen af osmium-iridium från Brasilien, och vi- 
sa ganska sällan någon kristallfacett; men denna 
är då lika slät och glänsande som bladen och har 
alldeles samma hvita färg. Dess egentliga vigt är 
från 18.645 till 19,25 och visar en ojemn grund- 
blandning af dessa korn. 
3) Den tredje varieteten är högst sällsam, 
och utgöres af platta korn , som bilda reguliert an- 
skjutna sexsidiga taflor, vanligen med tvenne 
längre sidokanter. Dessa äro först anmärkte af 
Professor Gtstaf Rose i Berlin, som deraf med- 
delat mig ett litet qvantum till undersökning. 
De utmärka sig dessutom derigenom, att deras 
egentliga vigt , efter G. Roses vägning, är 2 i . i 18, 
således nära såsom den rena platinans. Deras 
glans är ringare än de under i) beskrifna kor- 
nens; uppheltade på platinalöf gifva de osmium- 
oxid i ymnighet, och kornet får ett brändt ut- 
seende samt möi kare färg. Rose fann dem i pla- 
tina-malmen från Nischne-Tagilsk , jag har funnit 
några korn deraf bland osmium-iridium från Eca- 
therinenburg. 
A. Osmium-iridium från Ecatherinenburg i 
stora blad af det under i ) omtalade slaget, sönder- 
stöttcs på en häll af stål och rcfs under hammaren 
