323 
ket på honorna är mindre och taggtormigt, hos 
hannarna af första arten i synnerhet starkt utbil- 
dadt, krokforniigt, hos den andra arten mera ru- 
dimentärt. Antennerna äro iios honorna af krop- 
pens längd, och bestå af 1 1 leder •••"), hos hannarna 
cleremot något längre,, äga 12 leder, hvaraf den 
första är tjockast, aflång, obconisk med rundad 
spets och gropad yta; den andra liten, kort, 
nästan knappformig; den v3:dje är af alla den 
längsta, cylindrisk, meii spetsen något ansvälld 
och försedd med en fin tagg; de öfriga äga alla 
ungefär samma bildning, som den 3:je; men äro 
konkava på undre sidan och blifva närmare mot 
antennens spets småningom kortare och mera 
rekantiga; de 2:ne sista lederna sakna tagg i 
spetsen. Mandihlerna äro stora och synnerligen 
utmärkta för sin egen form, som liknar den af 
en böjd sax'^*); hos utbildade hannar äro de 
nästan så långa som hufvudet och thorax till- 
sammans, hos honorna lika långa som hufvudet 
ensamt; då de sammanföras korssa de h varandra 
med spetsarne på så sätt, att deras inre skärande 
kanter noga följa h varandra och verka sorfi en 
sax, Palperna utmärka sig för en, i denna in- 
sektfamilj, ovanlig längd: de främre äro nemligen 
lika långa som hufvud och thorax tillsammans, 
de bakre något kortare; de förre bestå af 5, de 
sednare af 3:ne leder, hvilka alla i spetsen äro 
utvidgade och afrundade. Ögonen aflånga, fram- 
till utskurna. Thorax och Eljtra äro djupt 
och irreguliert skrofliga; den förre i kanten för- 
sedd med 4> något uppåt vända taggar, af hvil- 
■'^) Hos honorna äro den ir:te och i2:te antennleden 
sammansmälta till en enda; spår af 2:ne kunna dock 
skönjas. 
Deraf är namnet Psaädognathus bildad t. 
