16 
sagdt, eii Qied hoinbleiide starkt impregnerad chlo- 
ritskifler uti lagervexlinoen. Denna bergart sträc- 
ker sig ifrån Bolenhäl!sgrid'vorne öfver 100 fam- 
nar mot söder, som det tyckes på ömse sidor 
omgifven af hälleflinta. Uti vissa lager är den 
i så hög grad impregnerad icke allenast med horn- 
blende, utan äfven med jernoxidoxidul, att en 
verklig jernmalm deraf uppkommit. Utom det 
s. k. Botenhällsberget, söder invid grufvorne af 
samma namn, innehåller nästan hela sträckan sö- 
der ut förbi Ströms och Skebo skärpningar ned 
till Högbergs och Myrgru fvorne, att döm ma af de 
i dagen synliga förhållanderna, en sådan malm- 
fyndighet. Denna borde sålunda redan långt för 
detta hafva gifvit anledning till några mera alf- 
varliga grufveföisök, än de få här anlagde, af 
h vilka Botenhällsgrufvorne äro de enda, som nått 
något mera betydligt' djup, såvida icke den halt 
af svafvelkis, utaf hvilken fyndigheten både i 
dagen och på fortfarande djup visat sig förore- 
nad, varit en oisak alt uppmärksamheten i stället 
riktats på de rika tillgångar af godartad malm, 
som fältet för öfrigt hittills kunnat erbjuda. Bland 
kalklagrtn utmärker sig här det, uti hvilket Kungs- 
och Bondgrufvornes malmfyndighet ligger, ocii som 
åt söder möjligen sammanhänger med Mellanfäl- 
tets kalklager, men åt norr småningom afsmalnar 
och utkilar fram mot Rochettesgrufvan. Ett an- 
nat kalklager återfnines vid Myrgrufvan, hvarifrån 
det fortsätter mot söder på östra sidan om Back- 
skärpningen och Öhnsgi ufvorne. Vester om Ströms 
och Skebo skärpningar mellan Österby Försök och 
Högbergsgrufvan, på ömse sidor om Backskärpnin- 
gen och Öhnsgrnfvan, samt på östra sidan om 
Österb}', Löfsta och Myrgrufvorne fiamstiyka mer 
och 
