17 
och mindre mäktiga lager af hälleCinta, bland 
hvilka det sistnämnda lagret bildar en något be- 
tj^diigare höjd än vanligt, öfverst pä h vilken fäl- 
tets allmänna afvägningspunkt har sitt läge. 
En närmare granskning af dessa lager utaf 
hälleflinta, kaiksten eller chlorit tillkännagifver, 
att de olika lagren, i synnerhet då de äga någon 
större utsträckning eller mäktighet, äro i mer el- 
ler mindre grad genomdragne med smärre lager 
eller ränder af de båda andra arterna. Dessa små 
lager eller ränder, som alltid gå parallelt med la- 
gerstrykningen, hafva dock i sig sjelfva en obe- 
tydlig utsträckning på längden, och vanligen fort- 
sätta de endast några famnar, ofta mycket min- 
dre, och afsmalna kilformigt mot ändarne. Stun- 
dom äro flera sådane lager rätlinigt grupperade 
det ena efter det andra, och stundom åter äro 
de körlelformigt sammandragne samt i sådant fall 
dessa körtlar dels rätlinigt grupperade efter hvar- 
andra, dels ulan nåsron viss oidnins: utströdda. 
■'po 
Såsom exempel på alla dessa olika förekomstsätt 
må följande fall blott anföias. Det i Koxulberget, 
Öster om Machinsgrufvan, uppsättande mäktiga 
kalklagret är i ymnighet genomdraget med smärre 
en eller annan famn långa lager eller ränder af 
dels chlorit och dels hälleflinta. Det kalklager, 
som framstryker söder ut från Myrgru f van, mel- 
lan land vägen och Backskärpningen, hyser flera 
rätlinigt på h varandra följande smalare ränder 
eller linsformiga körtlar af chlorit, likasom det 
hälleflintlager, som bildar berghöjden öster om 
Myr- och Österbygrufvorne innehåller dylika dels 
af kalk och dels af chlorit^ 
Men utom denna både i stort och smått mång- 
faldigt förnyade lagervexling mellan de särskildta 
K, V. Å. Handl. 1850. 2 
