25 
famnars afvägning och pA Södia Cället i Södra 
Siltbergsgrnfvan uli orlerna INedre SkatI kamma- 
ren, Prägfln och IMyntet. Genom alt behandla 
bergarten i helt stycke med nägon utspädd syra 
öfverlygar man sig lätt, att icke alla af de i vex- 
linj^en deltagande små rändeina alltid innehålla 
hälleflinta, utan att somlige af dem stundom äf- 
ven bestå af en hvit, nära tät kalksten. Men denna 
kalksten är icke ren, ulan i högie eller lägre grad 
impregnerad med hälleflinta, hvilken, sedan all 
kalkhalten är utlöst, återstår antingen såsom ett 
sammanhängande cellulöst skelett, eller såsom ett 
kornigt pulver löst liggande på botten. 
Den på malmfältet förekommande kalkstenen, 
der känd under benämningen Gråkalk eller också 
mörk jernhindig kalk, är till färgen mer och min- 
dre mörkgrå, stundom gående till svart och af 
en finkornig eller grofkornig, ofta till och med 
skiffri^ textur. Den är alltid i mer eller mindre 
grad impregrerad än med chloiit och än med ett 
strålstenslikt hornblende. Dessa båda mineralier 
äro nemligen dels likformigt fördelade uti ocli 
genom hela massan, dels förekomma de också 
gruppvis inströdda här och der. eller också ge- 
nomdraga de kalkstenen såsom smalare ränder 
eller strimmor, fortlöpande parallelt med lager- 
strykningen. Dessutom och i synnerhet i närhe- 
ten af eller invid malmlagren eller malmkört- 
larne är kalkstenens grundmassa i mer eller min- 
dre grad genomdränkt med små korn och gnistor 
af jernmalm, hvilken inbiandning aftagei-, ju mera 
man aflägsnar sig från malmens hängande eller 
liggande. Malmfyndigheten är sålunda vanligtvis 
icke skarpt begränsad, utan är, hvad man säger, 
anväxt med den angränsande gångarten. Naslan 
hela östra dagklyften af Mellanfältet utefter de 
