45 
beslämdt jngre bildniiif]^. Dessa äro nemligen 
sådane, som innehålla kalkspat, qvarz, lera, berg- 
kork, bergläder och chlorit eller i upplösnings- 
tillstånd stadd chlorit. Längre fram snart öfver- 
gående till dessa, skola vi nu så länge endast 
betrakta de här förut njss omtalade. 
Chlorit skolar ne hafva en oredigt tätskiffrig el- 
ler vresig struktur och vanligen lökgrön , svart- 
grön eller mörkt berggrön färg. Deras a fsönd rings- 
ytor äro glatta, glänsande, och för känseln feta 
och hala. Deraf det på stället vedertagna trivial- 
namnet Gröna eller Fetgröna. Ehuru de till sin 
hufvudmassa bestå af chlorit, är denna likväl 
vanligen i högre eller lägre grad blandad med 
andra främmande mineralier, som antingen med 
chloriten ingått en intim blandning eller i större 
och mindre partier deri förekomma tydligt ut- 
söndrade. Dessa äro hufvudsakligen granat, dels 
derb, dels kryslalliserad, hornblende eller strålsten. 
Hälleflint skolar ne bestå dels af kornig, dels af 
tät hälleflinta. Den förra eller korniga är som 
vanligt mer eller mindre intimt blandad med 
chlorit, äfvensom med något hornblende, den 
sednare eller täta, af liera olika färgförändringar, 
är dessutom stundom uppfylld med små drum- 
mer eller körtlar af chlorit. Då dessa hälleflint- 
skölar äga någon större mäktighet, t. ex. af en 
eller annan famn, äro de vanligen på båda sidor 
närmast åtföljde eller omgifne af en proportions- 
vis mer och mindre mäktig chloritsköi, som hela 
vägen stadigt medföljer. Detta förhållande inträf- 
far isynnerhet med de liggande eller sväfvande 
hälleflintskölarne, som afskära malmen, och är 
vid brytningarne en god vägledning, emedan er- 
farenheten dervid flera gånger har lärt, att då, 
under afsänkandet i en sådan sköl, bergarten ha- 
