64 
under arbete varande grufvorna. Men p;enom en 
i början af 1820-talel utaf verkels utmärkte då- 
varande styresman, Herr Bergmästaren Jonas Be- 
RONius, uppkastad och utförd ide, att om somma- 
ren medelst egna bälgmachiner nedprässa varm 
luft i grufvorna genom lätade buldanscjiindrar 
eller rör, i förening med grufvornas täckning un- 
der vintermånaderna der sådant lät sig göra, samt 
anställde tillmakningar, lyckades man efter några 
år, att småningom uppsmälta all isen eller åtmin- 
stone större delen deraf, så att denna isbildnius: 
nu för tiden sker uti en ojemnförligt mindre skala 
än förut. Mellanfältet, hvars ofantliga dimensio- 
ner göra all täckning under vintern outförbar, är 
dock ännu i hög grad besväradt af nämnde olä- 
genhet. 
Fordna tiders oaktsamma, mera på rof än 
efter en ordentlig plan, drifne brytningar hafva 
också i sin nion förorsakat många olägenheter, 
hvilkas fullkomlioa eller delvisa öfvervinnande se- 
o 
dermeia varit antingen rent af omöjligt eller åt- 
minstone förknippadt med de största svårigheter 
och omkostnader. Första och största anledningen 
till alla dessa olägenheter och svårigheter torde 
väl få sökas i tillvaron af de många särskiidta, 
här vid Dannemora af gammalt befintliga, grufve- 
bolag, hvilkas antal vida öfverstiger antalet af de 
bruksägare, hvaraf dessa bolag utgöras. Så snart 
någon grufva här blef upptagen, ingingo nemligen 
icke allu, utan endast några vissa af ägarne till 
de på malm från Dannemora grundada jern verken 
uti intressentskap till samma grufvas beai betande. 
Genom de många här på fältet anlagda giii far be- 
ten och den särskiidta indelning af intressen ler 
uti hvarje grufva samt hvarje intressents olika 
andelar 
