65 
andelar i den ena eller andra grufvan, hafva så- 
lunda under tidens lopp denna mängd af olika 
grufvebolag uppkommit och äfven fortfarande bi- 
behållit sig. Deinia blandning af grufvebolag hade 
varit af mindre betydenhet, om h var och en grufva 
fått åtminstone så stort utmål, att den kunnat 
drifvas och beslå för sig sjelf. Men sedan allt från 
fordna tider flera grufvor blifvit upptagna tält 
bredvid och efter hvarandra, med ofta allenavSt en 
eller ett par famnars bredt band dememellan, 
så skulle naturligtvis under deras afsänkande på 
djupet, genom hvarje bolags eftertraktande, att 
pä kortaste tid utan aktgifvande på grufvans 
framtida bestånd, tillgodogöra så mycket malm 
som möjligt inom hvar sitt ulmål, blifva en nöd- 
vändig följd, att de svaga banden nedramlade och 
att flera grufvor sålunda blefvo sammanbrutna till 
en enda grufvebotten, såsom förhållandet nu är 
både med Storgru fvorna på Mellanfältet och med 
Södra Silfbergsgrufvorna. Likväl hafva ändå icke 
alltid bolagen i sådana sammanbrutna grufvor sla- 
git sig tillsaramans, utan förblifvit vid deras gamla 
indelning, hvarigenom grufvornas utmål ofta blif- 
I vit förvandlade till blotta skiljelinier, efter h vilka 
I grufvebottnen genom inslagna märken i väggarna 
I är delad mellan de olika bolagen, alldeles på sam- 
j ma sätt som tegar eller lotter uti skog och mark. 
I Detta förhållande har i synnerhet medfört svårig- 
heter, då uti sådana sammanbrutna grufvor band 
eller pelare skulle afsättas eller lemnas till styrka 
för hela grufvebyggnaden i framtiden eller också 
nya försökningsarbeten aiiläggas, emedan det bo- 
lag, inom hvars utmål sådana bergfästen kunde 
utmärkas eller försökningsorter utstakas, i förra 
fallet ogerna ville medgifva minskning i deras 
K. V. A. Handl. 1850. 5 
