69 
1779, 1794, 1841, i N. Siifheigsgr. 1760, 1773, 
1776, 1842, i Machinsgr. 1799, 1801 elc. Ännu 
i da^ inträffa icke sä sällan mindie ras och fall 
frän de sköliga osäkra väggarna uti N. Silfbergs- 
och Wattholmagrufvorna. Uti Norra fältet är ve- 
stra väggen i Kungs- och Bondgrufvorna ganska 
Öfverhängande, i följd deraf alt malmförande la- 
gret från början blifvit eftersatt för mycket åt 
öster, men sedan på större djup åter efterföljdt i 
sin rätta stupning mot vester. Åtskilliga mindre 
betydliga fall hafva också åtskilliga gånger timat 
från denna vägg. Man har derföre i sednare tider, 
då grufvorna uppnått elt större djup, sett sig nöd- 
sakad, att, genom starka sträfvor eller sammanfo- 
gade bjelkar, på flera ställen understödja densam- 
ma, för att hindra dess nedstörtande och undvika 
det kostsamma företaget, alt här likasom i Mellan- 
fältet verkställa en lodrät nedsprängning af hän- 
gande väggen. 
Det har nj^ss förut blifvit taladt om de många 
vid Dannemora befintliga grufvebolagen. Den äld- 
sta handling, genom h vilken de särskild ta brukens 
andelar i grufvorna bestämmes, är en General 
Bergs-Ämtets Resolution af den 4 November 1640. 
Men den deruti stado^ade fördelninjj har likväl se- 
dermera undergått flera förändringar, såväl genom 
grufvelotters försäljning Bruksägare emellan, som 
genom gamla grufvors ödeläggande och nyas upp- 
lagande. Den sista ännu gällande Repartitionen 
öfver grufvorna är af år 1825, hvarutur följande 
utdrag för de nu i gång varande må meddelas: 
