90 
utgående af Hjulvindsgr. , Damms- och Jungfrugr. 
malmfyndighel. På vestra sidan om maimen fort- 
far dock kalken oafbrutet, fastän numera i dagen 
undangömd af jord och varp. iMen äfven på dju- 
pet, så långt brytningen luuinit, utgör samma 
kalksten en gräns för malmförandet både på ve- 
stra cell östra sidan. Detta förhållande är, hvad 
vestra väggen beträffar, fuUkomligen bevisadt icke 
allenast under denna hängande väggs lodräta ned- 
sprängande i sednare tider genom åtskilliga der 
anlagda sänkningsarbeten -'''), utan äfven genom de 
flera på olika djup dels förut dels efteråt i samma 
vägg indrifna malmförande orter eller s. k. Inslag. 
Sålunda har den i Ödesgr. vestra vägg på 1770- 
talet vid 30 famnars afväonina: från De Geers band 
indrifna orten Liljenherg (Fol. 4 och 5) slutligen 
stannat emot denna kalksten, h vilken likaledes 
anstår uti brottet af orten Tigern (Fol. 6, 7 och 
8) i Norra Ödesgrufvan eller Ödesgrufve Norr- 
botten. Grills och Ribbings Inslag i Jordgr, äro 
ännu malmförancle åt vester (Fol. 9 och 10), men 
deremot hafva De Geers och Jennings inom Stor- 
Rjnnningens utmål (Fol. 8, 9 och 10) redan hun- 
nit den vestra ofvndiga kalkstensväggen, h vilken 
äfvenledes är blottad i den dem emellan kommu- 
nicerande Pallorten (Fol. 9). Bland de från Hjnl- 
vindsgr. indrifna Inslagen har Finlaij (Fol. 10) 
stannat emot randiga hälleflintan, h vilken redan 
för längesedan blifvit uti Leijel genomgången och 
den bak för liggande kalken påti äfPad. Samma för- 
hållande är äfven hvad Ungkarlsgr. beträfl^ar ut- 
rönt genom de på större eller mindre djup från 
*) Såsom Skarn vindspalien , Jordgr. Schaelitet, Slor- 
Rymn. Schaclitct, Stor-Rymn. Pallen, Hjulvinds- och 
Jnni^fiiigr. Schacljtct. 
