92 
Sedermera är den, i anseende till den flere fam- 
nar tjocka dainiHjordsbetäckningen , åt det hållet 
icke mera synlig på sidan om Hjul vinds-, Damms-, 
Jmigfni- och Ungkarlsgrufvorna, men är likväl 
äfven i dessa graf\or genom brytningarne uppda- 
gad på större eller mindre djup. Sålunda genom- 
gicks en sådan randig hälleflinta af 3 famnars mäk- 
tighet i orten Hönan (Fol. 3) på 26 famnars af- 
vä2:nin2:, hvarefler en finkornis; hvit kalksten mötte 
i anbrottet. Likaledes anstår samma bergart på 
något större djup i brottet af den vid 57 famnars 
afvägning från Katten mot vester indrifna orten 
Lekatten (Fol. 8) och är äfven fläcktals blottad i 
vestra vä^fSfen af den från Junofru^r. schachtet 
mot söder på ungefär 63 famnars djup drifna fält- 
orten Ungersven (Fol. 9) och slutligen är den till 
3 famn. mäktisihet "genombruten med en tvärort 
från den, melhin Damras- och Jungfrugrufvornas 
bottnar på några 80 famn. djup drifna. Brahesorten 
(Fol. 10). Att alla dessa nu upräknade partier af 
randiga hälleflin^an, allt från Skarn vinden inom 
Jordgrufvans till orten Lekatten inom Ungkarls- 
grufvans utmål, sammanhänga med hvarandra, 
kan väl svårligen misskännas, h varken vid en 
granskiiins: i naturen på sjelfva fältet eller vid 
jemnförelse af de särskildta bladen på grufvechar- 
tan. De tillhöra otvifvelaktigt ett och samma la- 
o^er. fastän detta under sin fortstrvknins: åt söder 
tilltagit i mäkti^heten från \ till 3 famnar. 
På vestra sidan om detta hälleflintlager är 
såvål i 01 ten Hönan och i Brahes tvärort, som 
ock, enligt anställd profborrning, innanför Jennings 
brott på Stor-Ryraningens utmål en hvit finkornig 
kalksten anstående F^medan detsamma likväl of- 
vaii dag, såsom man ännu kan se, på ömse sidor, 
