94 
schachlet återstår visserligen änau någon maiin- 
fyndighet, innan alla dessa arbetsrum hinna att 
nedsänkas till lika djup med de utanför åt Öster 
eller på sidorna varande grufvebottnarne. Men 
emedan många af dessa arbeten, såsom Stor-Ryra- 
nings-, Hjul vinds- och Jungfrugrufve-schachten, 
dels redan upphunnit eller snait nog upphinna 
gamla grufvebotten, dels också oföitöfvadt komma 
att slå hål på de i äldre tider anlagde, under 
dem befintliga, vestra Inslagen, så är nu all denna 
synliga malmfyndighet endast en obetydlighet mot 
de oerhörda skatter, som detta fält redan kontri- 
buerat åt menskliga industrien och omtankan. Gruf- 
vebottnarna alltifrån Hjulvind till och med Ödes- 
grufvan äro visserligen ännu malmförande och 
kunna sannolikt ännu längre vara det. Dock må 
man ingalunda för sig undandölja den farhåga, 
som Damms- och Jungfrugrufvornas ofyndiga bott- 
nar kunna uppväcka. Med något skäl kan man 
nemligen framställa den frågan, om samma för- 
tryckande hälleflintsköl, som i dessa grufvor vid 
några 80 famnars afvägning afskurit malmen, äf- 
ven i de norr om dem belägna snart kan inkomma. 
Ehuru tyvärr ännu icke någon försöknings-sänk- 
ning på botten af ifrågavarande grufvor blifvit 
neddrifven, i ändamål att utröna afståndet till den 
sannolikt undei liggande malmen eller, med andra 
ord, den förtryckande hälleflintskölens mäklighet, 
så torde likväl, — då man påminner sig den här 
på fältet ingalunda ovanliga företeelsen, att malm- 
stocken icke blott i olika, utan äfven i en och sam- 
ma grufva fuiuiits på olika djup flerfalldiga gån- 
') Det s. k. Hjulvinds-scliaclilet liar nyligen nedkommit 
till lika djup med griifveboUen och är således redan 
försvunnet. 
