103 
orten (Fol. 10). Den här funna malmen torde 
emellertid endast varit en körtel, h vilken legat i 
samma sträckning, som Sandels och Risellsorternas 
malmparallel eller som tillhört samma kedjefurmiga 
lager, emedan någon malm numera icke är i denna 
orten synlig, annorstädes än i södra väggen fem 
till sex famnar från schachtet och ingalunda h var- 
ken i taket, sulan eller motsvarande norra väggen. 
Huruvida malmlagret fortsätter ännu längre 
åt söder med oförändrad mäktighet och under 
samma förhållanden som förut, eller om det går 
till intersektion med Dammsgr. och Jungfrugr. 
malm eller utkilar och försvinner dessförinnan, 
detta alll är ännu outredt, emedan några försök- 
ningsarbeten i det afseendet ännu ej blifvit gjorda. 
Att likväl något spår deraf förefinnes äfven i jemn- 
bredd med de södra Storgrufvorna på Mellan fältet, 
antjdes af de i Jungfrugr. östra vägg på 40 — 50 
famnars djup under lafven i äldre tider anställda 
profborrningar, hvarigenom en flera gånger förnyad 
vexling af malm och kalksten i tjockare eller sma- 
lare länder blifvit uppenbarad. 
Under sin fortsättning mot norr genom San- 
I delsorten afskäres malmlagret i sin strykning un- 
* gefär vid orlens halfva längd af en nära stående 
ii sköl af svart tät hälleflinta, anstående både i or- 
tens väggar, tak och sida. Norr om denna sköl 
är orten drifven i kalksten ett litet stycke, men 
den öft iga längden ut mot giman uti malm. Denna 
utgör likväl icke en forlsältning af Sandelsortens 
malmfyndighet, utan tillhör Slorgrufvelagret och 
den del deraf, på h vilken Konstrymningen från 
början blef anlagd. Sandelsortens malmfyndighet 
torde dock åter kunna påträfFas på norra sidan 
om den nyssnämnde afskärande hälleflinlskölen, 
men huru stor sannolikhet den förmodan eller 
