107 
h varigenom malmfyndigheten antingen i fält eller 
på djup uttränges eller till och med slutligen ut- 
kilar, som också å en annan sida aftaga , da den 
ena eller andra af de olika malmparallelerna mera 
närma sig till eller slutligen alldeles samman- 
smälta med h varandra. Till en närmare belysning 
af dessa olika fall få vi i det följande tillfälle att 
återkomma. 
Af de särskildta malmparallelerna, hvilka till- 
sammanslagdt hafva en mäktighet af 8 — 10 fam- 
nar, äro de tre nordligaste grufvorna, Machins-, 
N. Silf bergs- och Waltholmagr., ifrån dagen upp- 
slagna på den mellersta malmparallelen, men de 
tre sydliga , Kaptens-, Djup- och Södra Silfbergsgr., 
deremot på den vestra. Den östra malmparallelen 
deremot är endast på ett ställe, nemligen längst i 
söder, utgående i dagen och derstädes öppnad och 
efterföljd genom den s. k. Hornemans sänkning, 
men är för öfrigt endast på större eller min- 
dre djup i de andra grufvorna intagen. Den in- 
genting mindre än rätliniga riktning, uti h vilken 
gruföppningarna i dagen följa på h varandra, har 
häruti sin förklaringsgrund, ty endast slumpen 
har fått afgöra, på hvilkendera eller på hvilka 
af dessa malmparalleler hvarje grufva från början 
kommit att upptagas. De svängningar, sum malm- 
stocken här synes göra, att blott dömma af dag- 
öppningarnes läge å Fol. 1 , äro således blott sken- 
bara och endast härrörande af ofvannämnda or- 
sak, ty af Fol. 9 och 10 t. ex. ser man, att malm- 
stocken temligen rätlinigt fortsätter, ehuru unge- 
fär på dess halfva längd en obetydlig böjning från 
N.O. till N.N.O. äger rum. 
Denna åsigt är för öfrigt icke till alla dess 
delar ny. Redan HoRr^EMANN, den första Geschwor- 
ner här på stället, synes, att dömma af en bland 
