108 
hans berättelser, liatva hyst den föreställningen, 
att här funnos tvänne jemnsidiga malmparalleler. 
Men närvarande undersökning, som kunnat ut- 
sträckas till största delen af de sedan den tiden 
uppslagna arbetsrum och orter, har icke allenast 
bekräftat denna åsigt, utan äfven ådagalagt till- 
varon af ännu en tredje malmparallel. Denna, 
den östligaste, som först på större djup kommit 
att påträffas, är densamma, på h vilken Nordka- 
parn, Bergråttan, Hoppet, Arf vedsson och Prägeln 
äro arbetade, och den är således på hela denna 
sträcka i alla grufvorna uppslagen. Hvad de båda 
andra parallelerna beträffar^ så är visserligen in- 
gendera till den längd öppnad och i ett samman- 
hang blottad, som den nyssnämnda östra, men 
flera sammanstämmande, fastän spridda, omstän- 
digheter göra emellertid mer än troligt, att äfven 
dessa äga en sjelfständig tillvaro. Denna tillvaro 
antydes nemligen icke allenast genom fölhållandet 
i INorra Silfbergsgr. , hvarest till närmare 70 fam- 
nars djup grufvebotten fortfarande blifvit afsänkt 
på tvänne malmstreck, ett vid östra och ett vid 
vestra väggen med ett några famnar mäktigt kalk- 
lager dem emellan, utan vinner äfven en ökad 
sannolikhet genom läget af den i Machinsgrufvans 
nordveslra vägg på 20—40 famnars djup upp- 
slagnaorten Stigaren (Fol. 5), jemnfördt med läget 
af de underliggande orterna Stöfvaren och Nordka- 
paren (Fol. 7—10; Fol. 12, Prof. 1.) Sålunda är 
den vestra raalmparallelen i Machinsgr. endast 
uppslagen genom orten Stigaren, men har i N. och 
S. Silfbergs samt KapLensgrufvorna alltid åtföljt 
brytningen invid veslra lodräta väggarne, och för 
öfrigt blifvit i S. Silfbergsgrufvan på olika djup 
eftersatt genom södra fältorterna Skattkammarför- 
söket och Myntet (Fol. 6—9). I AVatlholma och 
