112 
8) är inslagen åt norr. Denna ortens styrningslinia 
ocli den i dess båda väggar anstående kaiken an- 
tyda, att orten varit arbetad på samma malm- 
streck som det, h vilket i N. Silfbergsgr. alltigenom 
åtföljt östra väggen. På djupet är emellertid denna 
malmparallel hufvuclsakligen endast genom sjelfva 
Machinsgrufveschaclitet efterföljd, men har deremot 
icke blifvit eftersatt genom några vidare försök- 
ningsarbeten i fält eller dessas afsänkning på djup. 
Sedermera är, några famnar nedanom men på si- 
dan om Stöfvarorten, en annan fällort åt norr, 
Nordkaparen (Fol. 9 — 11) indrifven på östra malm- 
parallelen, h vilken sedan också blifvit efterföljd 
till nuvarande djup, och derjemte också uppslagen 
med en fältort åt söder, kallad Bergråttan (Ful. 9, 
10; Fol. 12, Prof. 1, 2, 3) på N. Silfbergsgrufvans 
utmål. Den i Nordkaparens östra vägg betintliga 
hälleflinta häntyder på ett sammanhang med den 
uti Koxutberget, likasom kalkstenen i ortens ve- 
stra vägg troligen har sitt ufgående i dagen vid 
östra grufvekanten. Deraf skulle således följa, att 
östra malmparallelen i Machinsgr. ännu skulle vara 
ouppslagen ofvanom Nordkaparens tak. Men som 
kontakten mellan kalkstenen och hälleflintan uppe 
i dagen är ren och blottad och någon malm dem 
emellan icke finnes der utgående, så är det san- 
nolikt, att östra malmparallelen har skapnaden af 
en kil eller vigg, hvars h vassa ända är vänd upp- 
åt, d. v. s. småningom afsmalnar och utkilar upp- 
åt mot dagen, utan att likväl i denna och de an- 
dra söder ut belägna grufvorna , med undantag af 
Södra Silfber2;s2:r, , nåoonsin hinna dit. 
För att utröna mäktigheten af denna i östra 
väggen anstående hälleflinta och möjligen bakom 
densamma uppspana någon ny malmfyndighet, har 
i sed- 
