120 
mellersta och något längre ned snart derpå äfven 
den östra parallelen. Dessa hafva sedermera ända 
till närvarande djup ständigt blifvit efterföljda 
inom de ofjndiga grafveväggarna , af h vilka den 
östra sedan fortfarande bestått af bälleflinta och 
den vestra af kalksten. Ehuru ingendera af dessa 
båda sednare mahnparalleler är i dagen synlig ? 
kan man likväl äfven i denna grufva ingalunda 
misskänna deras tillvaro. Den kalksten, som vid 
nuvarande grufvebotten visar sig anstående såväl 
i norra väggen, något vester om Djwpgyufvesänk- 
ning, som äfven i vestra väggen nedanför Djup- 
grufveorten (Fol. 10; Fol. 12, Prof. 6) gifva åt 
denna åsigt ett ytterligare stöd. 
Den vestra malmparallelen , som vid några 
och 30 famnars djup frångecks och sedermera icke 
är vidrörd, har likväl, ehuru af obetydlig mäk- 
tighet, blifvit på större djup påtiäffad genom den 
i grufvan'? vestra vägg på 82 famnars afvägning 
indrifna Djupgrufveorien. På hvad sätt deremot 
den bälleflinta, som, fortsättande ända intill ort- 
brottet, på vestra sidan begränsar denna parallel, 
skall betraktas, antingen, lika med östra hälle- 
flintväggen, såsom en slutlig gräns för malmfyn- 
digheten åt vestra sidan, eller såsom en först vid 
detta djup här inkommen och påträffad slående 
eller sväfvande sköl, detta kan ännu icke, af brist 
på andra försökningsarbeten i närheten, afgöras. 
Södra Silfbergsgrufimn , som är längst i söder 
belä*;en och om hvars första bearbetande in^en 
säker underrättelse förelinnes, blef, så vidt man 
vet, första gängen 1669 upptagen från ödesmål. 
Ar 1719, då den sista gängen ödelemnades, hade 
den endast hunnit 27 famnars dju]) under lafven, 
men från 1775 har »den sedan ständigt varit med 
arbete underhållen dels i fält och dels på djup, 
