133 
blifvit fortsatt, sedan deii genomgått en mot syiU 
vest fallaiicle hälleflintsköl. 
Detta sålunda på en längd af omkring 70 
famnar med en bredd af 3 — 5 famnar uppslagna 
malmlager, omgifves på båda sidor, så liängande 
som liggande, af mörkgrå jernbindig kalksten, med 
h vilken malmen här merendels är an vuxen. Men 
på några punkter, såsom t. ex. i Sjögr. och i or- 
terna Mårdens och Utterns vestra väggar är mal- 
men från kalken skiljd genom mer och mindre 
tjocka salband eller skolar af en starkt hornblende- 
dränkt chlorit, h vilken också ofta i dessa grufvor, 
i synnerhet i Sjögrufvan, förekommit i mer och 
mindre grad intimt sammanväxt eller blandad 
med sjelfva nialmen. Denna har dessutom i all- 
mänhet varit nog mycket, särdeles i Sjögr., föro- 
renad af svafveikis, någongång äfven kopparkis. 
På östra sidan om hela denna grufvesträcka allt- 
från Sjögr. till Fischersgr. begränsas liggande väg- 
gens kalksten af hälleflinta, bvilket ofvan dag vi- 
sar sig i sluttningen af en der befintlig mindre 
berghöjd. Sannolikt torde äfven hängande väggens 
kalk å sin sida äfven begränsas af hälleflinta, hvil- 
ken åtminstone på sidan om Hagströms ocli Fi- 
schersgrufvorna der i dagen visar sig såsom ett 
smalare lager, men bvars fot tsättning vidare mot 
norr, på sidan om Sjögrufvan, djup jordtäckning 
förhindrar att iakttaga. 
Dessa båda nu i korthet beskrifna malmla- 
ger, — Kungs-, Werwiersgrufvornas samt Sjö- och 
Fischersgr ufvornas, — hafva, i likhet med de fle- 
sta andra här på malmfältet, dchit det ödet, att 
ntaf mer eller mindre mäktiga sväfsande hälle- 
flintskölar afskäias i deras slupning mot djupet. 
De både paralleit och vinkelrätt mot lagerstryk- 
ningen öfver grufvorna upprättade Profilerna 1 — 8 
