135 
])ati afFiils i Hjigslröiiisgrufvan pa nfigra famnars 
djup under dagen. 
På elt aislånd af 20 — 30 famnar öster om 
Sjö- och Fiscliersgrufvornas nialmlager fianistry- 
ker elt annat, livilket, likasom det förra, har sin 
strykning i N.N.O. — SS. V. Det är uppslai:;et ge- 
nom flera särskild ta grufveöppningar, h vilkas rela- 
tiva läge i dagen antyder nå^on svängning i stry- 
kandet pä olika punkter. De flesta af dessa gruf- 
veöppningar, nem ligen Åkerby skärpningar, Glins 
Norra skärpning, Södra OJmsgr., Björkhy och Gubbo 
skärpningar, hafva efter en ohetydlig afsänkning 
blifvit lemnade och ligga äiniu öde och de öfriga 
nu under arbete varande, Backskärpningen, Öhns 
Södra skärpning och Norra Olinsgr. hafva icke hel- 
ler sjelfva ännu hunnit ett särdeles stort djup. 
De tyckas emellertid alla vara anlagda på ett 
nialmlager, som, ehuru visserligen ofvan dag här 
och der synligt mellan de särskildta grufveöppnin- 
garna, efter all samiolikhet likväl, på grund af de 
hittills skedde hry tningarne, fast hellre torde vara 
att anse såsom en samlins: af flera efter h varandra 
lätlinigt grupperade linsformiga malmkörtlar, d. 
v. s. vara ett kedjeformigt eller radbandslikt lager. 
Backskärpningen, som sedan 1712 legat öde, 
men år 1843 ånyo blef up|)tageii, bestod då af 
tvänne särskildta ungefär 3 famnar djupa grufve- 
öppningar, hvilka numera båda äro sammaid)rntna 
och förenade. Djupet är nu 1 .5 — 16 famnar i alU 
miin afvägning, men 9 famnar under egen lafve. 
Olins S. skärpning och iY. Öhnsgr. äro tväime 
i de sednare åren på 184t)-talet af nyo upptagna 
skärpningar, som äinui icke hunnit större dju[) än 
8 — 10 fanniar. 
Uti dessa tre nu under arbete varande gruf- 
vor och äfven de öfriga i samma shiickning lig- 
