136 
gande öfvergirna skärpningarna, omgifves malmen 
i hängandet och liggandet närmast iif den vanliga 
kalkstenen, med straxt derutanför på ömse sidor 
vidtagande hälleflinta, som likväl i gränsen mot 
kalkstenen är mycket chloi itblandad. Vid Back- 
skärpningen, både på östra och vestra sidan om 
mahiilagret, förekommer en med derb och kristal- 
liserad granat i mer och mindre grad späckad 
chIoritskifFer, såsom en några qvarter mäktig sköl 
emellan kalken och hälleflintan. Mahnen i Back- 
skärpningen är ungefär vid grufvans midt afsku- 
ren af en i N.V. — S.O. strykande, nära lodrät, 
sköl af en finkornig med chlorit och hornblende 
intimt sammanväxt hälleflinta. Denna sköl, hvars 
mäktighet är något öfver en famn, ses tydligen 
sammanhänga med de lager af hälleflinta, som på 
h vardera sidan innesluta n]alm fyndigheten. 
En mellanliggande liten däld med sin djupa 
jordbetäckning hindrar att iakttaga, om den på 
ungefär 30 famnars afstånd från Backskärf)jiingen 
belägna Höghergsgrujvan är anlagd på en nordlig 
fortsättning af detta malmlager. Dess belägenhet 
i en linia med de nyss omnämnda skärpningarne 
tyckes dock gifva detta vid handen. 
Af de öfriga på Norra fältet belägna, numera 
alla ödeliggande, grnfvorna torde följande förtjena, 
att med några ord ihågkommas. 
Myrgrufvan anlades först 1730 och inställdes 
1744 vid 22 famnars djup under lafven, men 
upptogs ånyo 1775 och fortsattes I ill 1802, då 
den hunnit ett djup af 55 famnar i allmän af- 
väijnins; eller 52 famnar under e^en lafve. Malm- 
o o ^ • p 
fyndigheten i denna grufva omgifves å båda sidor 
närmast af mörka kalkstenen, och sjelfva malmen 
har nästan alltid varit i hög giad kalkblandad. 
Men just Ibr denna kalkhäll och IVånvaron af all 
