137 
svafveikis samt sjtlfva kalkstenens ganska betydliga 
halt af kolsyracl talk och manganoxidul, har den 
alltid varit eftersökt och begagnad såsom en för- 
träfflig biandsten vid masugnarna. Under namn 
af Myrgrufve gråberg eller biandsten af hämtas så- 
lunda ännu då och då, äfven till mera aflägsna 
hyttor, den malmdränkla kalksteii, som [)å gruf- 
vevarpen här af ålder finnes qvarliggande. 
1 samma sträckning med Myrgrufvan och 
ungefär 10 famnar norr om henne ligger Ostej^by- 
grufvan, som först upptogs 1731. Denna grufva 
har alltid fört en visserligen lättgående, men myc- 
ket kalkblandad, fattig och svag malm, hvilket 
gjort att den 1773 blef ödelemnad vid 26 fam- 
nars djup under dess egen lafve. 
På sidan om Österbygrufvan och också på ett 
annat malmlager anlagd, är Löfstagrufvan belägen 
h vilken först blef upptagen 1745. Den har all- 
tid fört en mera rik och samlad malm, än de 
båda sistnämnda giufvorna, men emedan norra 
och södra väggarna alltifiån 20 famnars djup bör- 
jade att mer och mer stupa mot h varandra och 
efter hand så alldeles uttränga malmen, att ej 
mera var q var än en smal strimma, som slutligen 
alldeles försvann, så blef den 1769 lemnad öde 
vid 27 famnars djup under egen lafve. 
På den återstående delen af Norra fältet när- 
mast norr och nordvest om Myr- och Högbergs- 
arvifvorna äro visserlifjen åtskilliiia smärre ijrufve- 
r» ^ _ o o o 
försök i äldre tider anlagda, men snart åter öfver- 
gifna. Botenhällsgrufvo7'na, helt nära sjökanten be- 
lägna, drefvos längst och hade hunnit ett djup af 
några 40 faninar i allmän afvägning, innan de i 
början af l80()-(alet ödelades. Ilela denna trakt 
alltifrån Botenhällsgrufvorna ned mot söder förbi 
