rrämre extremilelen hos Cliiroplera har ett så 
eget och for de öfrige däggdjuren främmande än- 
damål, nemligen att tjena till locomotionsorgan 
uti ett gasformigt medium — luften — och ulför till 
följe deraf så egna rörelser, att, oakladt den ana- 
logi, som uti dess byggnad förefinnes med hygg- 
naden af samma extremitet hos de öfriga dägg- 
djuren, likväl en mängd skiljaktigheter deruti fö- 
rekomma, hvilka förtjena särskild uppmärksamhet. 
Flera af dessa skiljaktigheter hafva af de författare 
i komparativa anatomien, hvilka jag varit i till- 
fälle att rådfråga, antingen blifvit förbisedda eller 
oriktigt framställda; hvarföre jag trott, att denna 
lilla afhandllng skulle kunna blifva ett bidrag till 
ofvannämnda djurs anatomi. 
Den hithörande 
Osteologien 
har Professor Sv. Nilsson behandlat och hänvi- 
sar jag till hvad han derutinnan anförl; der vid 
är dock följande att anmärka. 
Det heter nemligen^): »jemte ossa metacarpi 
»äro äfven phalanges af de fijra sista fingrarne 
»utomordentligt förlängde((, samt: mndra tingret 
»har 2:ne phalangerw, af hvilka den yttersta är 
^) Skandinavisk Fauna. FÖrsta Delen. Däggdjuren 1847* 
pagg. 4, 5, 32, 33, 34. 
^) I. c. pag. 5 jemte derlill hörande not. Jfr pag. 34. 
