142 
mf broskic^). Detta är i så måtto oriktigt, som 
2:dra tingret har blott en enda plialang (se fg. 4^ 
n.), och denna ofnllstäntlig samt jeniförelsevis 
ganska kort. Öfre ändan har den vanhga led- 
jtan för sitt os metacarpi; nedre ändan saknar 
sin epiphysis och öfvergår omedelbart uti ett li- 
ganient [x) af senväfnacb hvilket fäster sig på led- 
kapseln mellan långfingrets l.sta och 2:dra pha- 
langer och på basis af den sistnämnde Dessutom 
är den af brosk bestående ändan af 4:de och 5:te 
fingrarne temli^en kort och kan ej gerna anses 
för en sjelfständig phalang, då nemligen en verk- 
lig articulation mellan denna del och samma fin- 
grars 2:dra phalang saknas. Tredje fingret dere- 
mot har en på en gång ganska lång och fullt fri 
3:dje phalang. 
Utom hos V. auritus, som har ändbrosket på 
4:de och 5:te fingrarne 2-grenadt^) (fig. 2), har 
jag äfven hos V. noctula funnit samma brosk på 
5:te fingret på sätt och vis dubbelt (^^. 4, -^^ U-)- 
Bredvid den egentliga spetsen ligger nemligen fä- 
stadt ett annat brosk, som sträcker sig något framom 
densamma och är åt motsatta hållet förlängd t i 
form af en hulling. 
Likaledes har jag något litet att tillägga an- 
gående articulationerna vid armbågen och carpus. 
Då en vespertilio h vi lar, och främre extre- 
miteten är hoplagd, ligga brachium och antibra- 
^) 1. c. pag. 34. 
*) Samma förhållande eger rum på bakre exlremileteo 
med libiila, som ej heller är fiillstämJig, iitau foi tsät- 
ler sin öfre ända med ett ligament upp till condyhis 
externus tibiae. Näcnnde förening mellan l?;dra och 
3:dje fingrarne ökar an>enligt styrkan af främre ex- 
tremiteten, hvars egentliga fortsättning de utgöra. 
^) I. c. pag. 6 noten. 
