143 
cbium i horizontalplanet, den secinarc utanför den 
förre; och deras rörelser ske i san) ma plan, om 
djuret i denna ställning utsträcker vingarne. Ra- 
dius, som bildar antibrachium (ulna är rudimentär), 
är vriden efter sin längd uti pronationsriktningen, 
så att ledgången vid nedre ändan kommer att ligga 
mellan borizontal- och vertical-planerna utåt ocb 
nedåt, eller, radius bar vridit sig till | Car- 
pus ocb derpå fästade ossa metacarpi komma så- 
ledes att få en rörelse mot antibrachium af buf- 
vudsakligen utåt ocb nedåt vid exlension, af uppåt 
och inåt vid flexion; allt under förutsättning af 
of van antagna läge. 
Ossa carpi ä^ro till antalet 9, (^fig. 5), liggande 
bufvudsakligen i 2:ne rader; nemligen i första ra- 
den 2; i andra raden 4, på 3 af b vilka de 5 
ossa metacarpi articulera; dessutom 1 större ben, 
os pisiforme, på volaisidan af ledgången mel- 
lan os metacarpi quintum ocb tillhörande os car- 
pi; samt 2 mindre ben på dorsalsidan, ett vid 
basen af tummens, ett vid basen af långfingrets 
os metacarpi. 
Rörligheten mellan ossa carpi är ganska stor. 
Den tillåter ej blott en fullständig flexion af de 
på ossa carpi fästade ossa metacarpi, n^ot under- 
armen, utan äfven en stark utspärrning ocb fullstän- 
dig bopläggning af ossa metacarpi sinsemellan. Vid 
bopläggning skjutas dessa sistnämnda ben med ne- 
dre ändarne i viss mån öfver b varandra liksom 
strålarne i en solfjäder. Häraf är en följd, alt, 
då främre extremiteten är hoplagd, ligger femte 
^) Vid nedre ändan af radius bör dessutom anmärkas, 
på ytlre kanten: en vingformig process, genombor- 
rad af ett hal; på öfra sidan: en af benet omsluten 
vagina för senan af M. abductor pollicis. 
