180 
skiftning, heraelytra äro längre och blekare, och 
det triangelformiga kubitalfältet är skaftadt. 
Kroppen smärt, grönaktigt gul, nästan svaf- 
velfärgad och f decimal, lin. lång; men då vin- 
garne, som räcka långt utom anus, inberäknas, är 
hela längden 1 decimallinia. Hjessan träns verselt 
bågformig, kuUrigt platt, i framkantens centrum 
något litet framstående, till följd hvaraf hjessan 
synes vara triangellikt niånformig, framkanten är 
icke skarp utan afkuUrad samt alldeles samman- 
flytande med ansigtets stupande sluttning; nätögo- 
nen mörkbruna, triangelformiga; punktögonen äro 
ytterst små och ge sig allenast tillkänna genom 
sin blanka yta, ty de ha alldeles samma färg 
som hjessan; de sitta framför (icke nedanför) fram- 
kantens yttersta kuilrighet, midt emellan dennes 
centrum och h vardera nätögat. Antennerna bleka, 
härfina, borstformiga, så långa som hela ansigtet 
från hjessans framkant till clypei spets; sitta i en 
lodrätt, smalt lancettlik, djup grop emellan hvar- 
dera ögat och pannan; kinderna nedtryckta, pan- 
nan kuUrig longitudinelt rektangel for mig, utgör 
nästan ett sammanhängande stycke med clypeus, 
som är platlkullrig och triangelformig; sugröret 
hårfint, ljusbrunt, ^ kortaie än antennerna. Pro- 
notum plattkulhig, halfcirkelformig med tvärsku- 
ren bakkant. Skutellen stor triangelformig, apical- 
hälften plaltkullrig, basalhälften tvärsöfver platt 
nedtryckt med 2:ne otydliga brunaktiga långstri- 
mor: en vid h vardera sidan. Tarsernes klor beck- 
s vårta. Täckvingarne vattenklara dubbelt så långa 
som abdomen, med gröngida ådror; vid basen, och 
utmed cosla, äfvensom i de långa basalfälten emellan 
ådrorna, är kroppens gröngula färg utbredd och tyc- 
kes på dessa ställen liksom hafva bidragit till de tun- 
na vingarnes fasthet; deremot äro de 4 terminalfälten 
