246 
dnerea^), hafva aldrig blif\il anträffade inom Fin- 
land. Förhallandel mellan de smärre däggdjuren 
vester och öster om denna gräns är ännu full- 
komligt obekant. Men då en sådan skiljaktighet 
med afseende på foglarne, som äro mera röilige, 
förefinnes, är det ti oligt, a ti den äfven sträcker 
sis: l^ill dem. 
I grannskapet af södra delen af sjön Onega 
blef landet åter lågländt med vidsträckta sump- 
marker. Öster om denna sjö höjde det sig ånyo, 
och företedde i nät heten af Wuitegra fruktbara 
och väl odlade trakter. De östra och vestra strän- 
derne af 0De2:an voro deri2:enom helt olika dem 
af Ladogan, åtminstone i trakten af ^. Ladoga, 
och Onegan synes ligga i en dal, som går i rikt- 
niiiiJ:en mellan norr och söder. Den från den- 
samma till Lados^an flvtande strömmen Swir ut- 
visar äfven, att tlen ligger högre, än denna. Vid 
Wuitegra observerades Oriolus galbula och Fringilla 
(^Erythrospiza) erythrina. Af de egentligen östliga, 
och Ryssland hufvudsakligen tillhörande foglarne, 
är denna den enda, som under häcktiden äfven 
förekommer normalt i Finland. Enligt Pallas 
förekommer den här och der i hela Siberien. Men 
*) Larus tninutus, som någon gång blifvit träffad på 
Gotlland eWcv vid de östra kusteina af Sverige, har 
troligtvis förfliigit sig dit från Ryssland. Dess före- 
komst hos oss är så sällsynt, att den bör an>es så- 
som en tillfällighet. Efter livad jag sjelf erfarit, 
förekommer den, åtmiristone numera, icke noiraalt 
på Gottland. Hvad fogelfaiinan beträffar, så är det 
helt naturligt, att denna ö både förmedelst sitt läge 
och sina stora träsk, eller myrer, är den del af Sve- 
rige, som bör visa mesta öfverensstämmelsen med 
Ryssland. Enligt privat underrättelse af Prof. Mid- 
DENDORFF. har han vid I^leåborg i Finland skjutit Lar. 
minutus. 
