248 
och var på de flesta ställen så tät, att man endast 
inéd möda kunde intränga i densamma. Marken 
var öfvertäckt af koUfallna träd, och yxan tyck- 
tes aldrig här hafva gjort någon annan åverkan, 
än den, som var nödig för vägens uppröd ja nde. 
Dessa utomordentliga skogsmassor bilda ett bredt 
bälte, som, enligt Haxthausen, ifrån vester till öster 
sträcker sig genom den nordliga delen af Euro- 
peiska Ryssland samt medlersta delen af Siberien. 
På båda sidor om vägen bildade denna skog tätt 
slutna väggar, som voro klädde med lärkträdens 
och björkarnes ljusare grönska^ och buro utseendet 
af ofantliga häckar. Äfven i norden kan en ur- 
skog således hafva ett ganska imposant utseende. 
Ehuru som oftast betydliga träsk förekommo äf- 
ven här, var dock landet i allmänhet icke så upp- 
fyldt deraf, som mellan Schliisselburg och Liadei- 
nopole, eller vid Onegans södra strand. Här vi- 
sade sig Fringilla montifringilla för första gången. 
Falco apivorus förekom särdeles allmän, och en 
och annan gång syntes äfven Garrulus infaustus. 
Då denna skog erbjuder det förträffligaste tillhåll 
för en mängd foglar, är det troligt, att den inne- 
sluter en stor rikedom af dem, som älska dylika 
trakter. Ulan tvifvel hafva vi här att söka hem- 
landet för de utvandrande skarorne af Cari/oca- 
tactes guttatus och Loxia leucoptera m. fl. Den för- 
ras migration för några år sedan (1844) genom 
Finland och Sverige tyckes antyda, att den kom- 
mit från öster, och den sednare, hvars vistelseort 
i Europa förut var okänd, fann jag talrik uti barr- 
skogarne vid Archangel. 
Mellan den nämnda urskogen och Kargopol 
träffades Sylvia magnirosfns och Emheriza anreola, 
af hvilka den sednare blifvit ansedd för att blott 
tillhöra 
