251 
fått sitt namn; derpå den större stiömmen Jemza, 
och från denna kommo vi i Dwinan. Vid före- 
ningen af de båda sednaie förekomrno vidsträckta 
savanner, här och der afbrutne af odlade fält, och 
rned videbuskar bevuxne träsk. Den med sin ko- 
lossala vattenmassa lungt framflytande Dwinan, 
öfver hufvud taget nära ^ mil bred, företedde en 
ganska imposant prospekt, isynnerhet der strän- 
derna höjde sig och voro bevuxna med skog. Här 
och der passerades stora sandbankar, som stundom 
bildat sig till Öar, öfvertäckte af Salices (S. acuti- 
folia). Dessa öar beboddes al en mängd foglar, 
och man hörde de blandade tonerne af Cuculus 
canorus, Emberiza aureola, E. pusilla, Frin gilla ery- 
thrina m. fl. En och annan Folco cyaneus f\ö^ ^ram 
och tillbaka öfver buskarne, och från stränderna 
hördes de gälla och ängsliga lätena af Limosa ci- 
nerea, hvars modulationer till en del erinrade om 
Totani och till en del om Limosce. 
Under sommaren är väl Dwinan för en del 
däggdjur svår att öfverstiga, men då landet på 
båda sidorna om densamma öfver hufvud företer 
enahanda natur, kan man svårligen med Blasius 
antaga, att den bildar gränsen mellan den euro- 
peiska och den siberiska faunan. Det är väl sant, 
att några för den Siberiska faunan utmärkande 
arter, såsom Emberiza pusilla och Limosa cinerea, 
ännu icke aflägsnat sig långt i vester från den- 
samma, men dock hade de öfverstigit den, då jag 
träffade dem ett par mil längre i vester, och an- 
dra, såsom Emb. aureola träff'ade jag ännu längre 
i vester, mera än 20 mil från Dwinan. Tamias 
striatus, en för Siberien och Ural eljest utmär- 
kande art, Iräff^ade jag väl icke vester om Dwi- 
nan, utan endast vid dess östra strand; men den 
af Blasius vid Ustjug erhållna, och af honom och 
