269 
dinavien. Ehuru örontJi, sAsom de uppi^ifna di- 
mensioneriia utvisa, äio något längre, än hufvudet, 
kan man dock antaga såsom säkert, att den liare, 
som jag vid Archangel erhöll; är identisk med Pal- 
T.As's Lepus variahilis. Påli^as säger dessutom endast 
"auribus capite suhbrevioribus*' ; och då öronen blott 
äro högst obetydligt längre, än hufvudet, har han 
lätt kunnat komma till det resultat, att han fun- 
nit den nästan kortare, än hufvudet.®). H vad Pal- 
las anförer om harens osmakliga kött härleder sig 
troligtvis deraf, att Ryssarne i allmänhet icke äta 
den; men detta göra de icke derföre, att dess kött 
skulle vara osmakligt, utan derföre, att de anse 
honom för ett orent djur °), hvilket åter kommer 
sig deraf, att haren i Mosis lag är förklarad lör 
oren, och derföre till föda förbjuden. Uti Archan- 
gel boende tyskar berättade mig, att de der före- 
kommande hararne mycket väl låta äta sig • och att 
de mera bildade bland Uyssarne äfven bruka för- 
tära harstek. 
I Skåne anträffas stundom gamla hannar af 
L. canescens, som bilda en märkbar öfvergång till 
L. horealis, sådan han förekommer i Skåne, både 
hvad ryggens ljusa färg, och de svarta öronspet- 
sarne beträffar. Framläggas nu alla dessa former 
bredvid hvarandra, nemligen l:o den vanliga L, 
canescens Nilss., 2:o den äldre och ljusare hannen 
af denne, 3:o L. horealis Nilss. från Skåne, 4:o 
densamme från Norrland, och 5:o den från Ar- 
changel, eller, som jag förmodar, från Norska Fin- 
®) Bland de af Prof. Sundevall nti Öfversigten af K. 
Vet. Akad. Förh. 1844, p. 135, iippgifna mått på 
olika individer af L. bovealis förekommer ett, der 
öronen utan Ijår äro kortare, än ijLilvudet. 
^) Se livad i3LAsius I c. 1. p, 262 liaroin yttrar. , 
