270 
marken samt Svenska Lappland, så fimier man 
lätt, alt de utgöra en sammanhängande series af 
varieteter af ett och samma species, framkallade 
genom oHka kUmaliska inflytelser. Det synes häraf, 
att fallen blir finare och yf vigare, den hvita fär- 
gen renare, samt den svarta pä öronspetsarne min- 
dre i samma mån, som vistelseorten är nordliga l e. 
Om Lepus hibernicus Beix., såsom Keyseri.ing & 
Blasius tyckas förmoda, är identisk med L. varia- 
bilis Pall. , så h.ir man derigenom ett bevis på, 
att denna vid den sydliga gränsen för sin geogra- 
fiska utbredning ^^j till och med icke förändrar 
färgen under vintren Någon sådan hare, som 
den Blasius (I. c.) omnämner från nordöstra eu- 
ropeiska Ryssland, under benämningen Lepus aqui- 
lonius, som om vintren icke skulle förändra fär- 
gen, anträffade jag icke. Hos pelshandlarne såg jag 
blolt den vanliga; och man kände ej nfigot annat 
species. Statsrådet, Professor Brandt i Petersburg 
berättade, att båda formerna, L. cnnescens & horea- 
lis, NiLss., förekomma i trakten vid Pelersburs^, 
men att den förre der är sällsynt. 
Att L. borealis förekommer i Skåne, äfven un- 
der sommaren, och der fortplantar sig, har jag 
haft tillfälle att erfara. Förliden vår utsläpptes 
nemligen vid Maltesholm, i nordöstra delen af pro- 
vincen, en ung, der fångad hare, efter alt förut 
hafva blifvit märkt på ett sådant sätt, att den lätt 
kunde igenkännas. Under denna vinter blef samma 
Alptrakterna kunna dervid icke komma undei' samma 
kategori, som det jemna landet, då det högre In2;ct 
öfver hafvet motsvarar det höf;re läget mot norden. 
') Förhållandet är sålunda med Musfcia ru/(jaris. För- 
modlii^en IVuhålicr si:j; lA'p. /iihcnncns lill Lcp. tinii- 
difs på samma siilt, som Lag(>J>U,< SCudcus lill Lajop. 
subalpina Nilss. 
