287 
alt arm pennorna liafva breda hvita kanter; att 
den svarta hakfläcken är större samt att liufvudels 
och halsens sidor äro lenl hvita. Hos den i vin- 
terdräkten har jag icke funnit den skillnaden i 
färgen på de undre kroppsdelarne, som De Se- 
lys nppgifvei". Åtskilliga af dessa färgskillnader 
häntyda på färgteckningen hos P. sibiricus. Att 
det svarta på hufvudet och halsen är ulan glans, 
häntjder på den ännu dunklare färgen på dessa 
delar hos denna, och sammaledes erinra de rent 
hvita kinderna och halssidorne samt den större 
strupfläcken om dessa delars färg hos densamma. 
Dess flesta karakterer synas derföre vara lånade 
från dessa båda ar ler (P. palustris & P. sibiricus), 
och föga återstår, som man, alt jag så må säga, 
kan kalla för fogehis egen tillhörighet. För sin 
frändskap med båda är den emellertid en högst 
intressant form, som i sin mån bidrager till att 
visa huru stor rikedomen på närstående former 
inom vissa djurgrupper stundom är. Man behöf- 
ver härvid blott tänka på slägtena Salicaria, Phyl- 
lopneuste, Sylvia, Ånthus m. fl., för att icke tala 
om de exotiska formerna TrocMlus, Psittacus o. a. 
Vid Archangel förekom den icke sällsynt, så- 
väl i barrskogen, som bland löfträd och buskar. 
Dess läte föreföll mig något olikt det af P. palu- 
stris, skarpare, sträfvare och mera långdraget. Det- 
samma har jag funnit förhållandet vara med dem, 
som jag sedermera IräffiU i Sverige. S. M. Adjunkten 
Wallengren, som äfven skjutit den i Skåne, säger 
sig hafva funnit samma egenheter uti dess läte*). 
I medlet af Juli voro ungarne alldeles fullvuxne, 
och hade aflagt nästdräglen, men åtföljdes af för- 
äldrarne. Den förekommer troligtvis genom hela 
*) Öfversigten af K. Vet. Akatl. Förh. 1849, p. all. 
