292 
Emberiza aureola, Pall. , Temm. , Keys. 
& Blas. Kargopol, Arcliangel; här och dei ganska 
talrik. Den gamle, fullt utfärgade hannen, beskrifven 
af Pallas och Temminck, är ofelbart den vackraste 
af alla sina samslägtingar. Honan är deremot icke 
utmärkt genom några prunkande färger. Honorna 
voro i allmänhet vida svårare att anträffa, dels 
derföre, att de undangömde sig bland de täta bu- 
skarne, der de likväl stundom läto höra en lock- 
ton, som något liknade den af Sylvia ruhecula, och 
dels derföre, att de icke gåfvo sig tillkänna genom 
sången. Då jag icke sett honan i någon samling, 
och icke heller funnit den beskrifven '°), och jag 
haft lyckan erhålla flera, såväl äldre, som yngre, 
förmodligen i andra året, lemnar jag, för att fylla 
denna lucka uti kännedomen om arten, härmed 
en beskrifning efter naturen. Hon är, som ofta |! 
händer bland Emberizerne, mycket olik den gamle 
hannen. F e m i n a senior E m b e r i z ce a u r e o I as, 
Pat-l.: Magniludine fere mari axjualis. . Supi a fusco- 
cinerea, olivaceo tincta, pileo dorsoque maculis lon- 
gitudinalibus, nigro-fuscis, illo linea mediana dilu- 
tiore canescente, sincipite et nucha subtilissime 
rufo indutis, uropygio tectricibusque cauda; supe- 
rioribus obsolete rulis, fusco-maculatis; genis, loris, 
lineis superciliaribus, ad nucham extensis, mento \ 
gulaque sordide albidis; regione parotica albida, 
circulo nigricante cincta ; reniigibus icctricibusque * 
') Den beskrifning som förekommer lios Temminck (Man. 
III. p. 233) passar ini^^a lunda för honan, men stäm- 
mer deremot ful Ikomlii^t öfviMens nied den yngre 
hannen, förmod I ii^cn från löroi^ående året, såtlan, som 
jag ofta funnit den. Hvad Pallas anförer om lionan 
kan liksåval liliäM)pas på den nämnde yni>re lian- 
nen. Den diagnos, som förekommer lios Keys. 6l 
Blasius, passar endast för hannen. 
